Te rog să intri si să te prezinti, musafirule misterios.
Apari in filme ?
Nu.
[O incercare esuată, mai sunt nouă. Domnule Gabe].
Esti sportiv ?
Mm... Da.
Doamna Francis.
Esti jucător de golf, musafirule misterios ?
Nu.
5 s-au dus, au mai rămas 5. Domnule Gabel.
Esti un boxer ?
- Da. - Doamna Francis.
Prietene, dar asta sigur nu e o voce potrivită pentru box, asa-i ?!
Lasă-mă să mă gândesc. Ce ar putea fi ?
Esti cumva un băiat care a fost denumit după un tip
căruia i-au adus muntii ? Pe numele de Muhammad ?
- Esti Cassius Clay ? - Ei bine...
Da !
Vineri.
- Alo ! - Assalamu alaikum, bunico !
- Waiaikum assalam ! - Ce faceti voi ?
Ne uităm la televizor.
- Da ? Unde e May May ? - Jos.
Nu ii spune cine e. Dă-mi-o la telefon.
OK. May May !
- Alo ? - Assalamu alaikum !
- Walaikum assalam, tată ! - Ce face fata mea ?
Bine. Am fost să vedem Mama Bird.
Am auzit, bravo ! Te-ai bucurat să o vezi ?
- Da. - Tocmai mă imbrăcam.
Mă pregătesc să mă duc să văd o locatie ca si Deer Lake.
- Pe bune ? - Da.
Este posibil, dacă imi place, să lupt din nou.
Nu ! Nu mai lupta, te rog !
Imi iau titlul inapoi a patra oară. Iti dai seama ?
Nu te mai bate ! Imbătrânesti.
- Ce fac ?! - Imbătrânesti.
Imbătrânesc ? Câti ani are tăticul tău ?
- Câti ani ? Pâi, 37 ? - Exact.
Angelo Dundee este in ring, antrenorul veteran al lui Muhammad Ali.
Incă de la primele lupte din cariera sa.
Publicul a inceput să tipe, "Ali. Ali." Ca in vremurile bune.
Ali are inăltimea de 1,90m, dar nici Trevor Berbick nu e mic.
Are 1,87m.
Ali are aproape 40 de ani. Trevor Berbick are 27.
Iată-l !
Ce eveniment se dovedeste a fi !
Stiam ce voiam să fac de la 12 ani.
Si fiecare lucru are un rost in viată, fiecare om are un scop.
Cunoasterea scopului permite sufletului să il implinească.
Si acela care stie ce rost are in viată, stie si incotro se indreaptă.
Nu sunt ingâmfat, sunt doar convins.
- Prietenul meu, Muhammad Ali. - Cum e vremea ?
- Poftim ? - Cum e vremea ?
E frumos aici. Chiar frumos !
Mă numesc Gene Kilroy. Sunt fostul manager al lui Muhammad Ali.
Cel mai bun luptător din toate timpurile. Cel mai bun prieten.
Cel mai tare tip ! Am invătat multe de la el.
Da, omule, intru in oras, sar din avion in costumul meu alb de fite.
Ce se intâmplă, fratioare ?!
Prietene, era mai bine decât un scaun lângă ring.
Dacă stai lângă ring, trebuie să pleci când se termină meciul.
Să iau parte la victorie si la infrângere,
Iti dai seama că a fost ceva cu totul special.
Eram chiar acolo, in culise.
Vreau să il prezint pe sfătuitorul de suflet al campionului, Gene Kilroy,
Care este interlocutorul nostru astăzi. Gene.
Mă bucur să fiu aici.
Privind in urmă, la viata mea, uh cineva mă intreba la un moment dat,
uh, "Ti-e frică de ceva ?"
I-am răspuns că, "Singurul lucru de care imi este frică
este că intr-o dimineată mă va trezi mama".
Si imi va spune 'E timpul să pleci la scoală',
că toată viata mea a fost un vis."
Cu Muhammad Ali, am fost norocos să-i fiu alături.
Sunt oameni bogati care ar fi dat un milioan de dolari
să fie cu Ali in fiecare zi, asa cum am fost eu.
Prima mea intâlnire cu Muhammad Ali a fost in 1960, la Olimpiada din Roma.
El se comporta ca primarul orasului „Olimpic”.
Purta medalia de aur peste tot, toti voiau să fie in preajma lui.
Toată toată lumea voia să-l cunoască.
Spune-mi cum te-ai ales cu un asemenea nume Roman.
Pâi, din ce inteleg, Eu sunt Cassius Marcellus Clay al VI-lea.
Si stră-străbunicul meu era sclav in Kentucky
care a luat numele unui localnic important.
Cassius Marcellus Clay este un nume cu greutate in Kentucky.
Si de unde provine de fapt si de drept,
N-as putea să iti spun, dar de când am căpătat ceva faimă in box,
multi oameni vor să stie de unde sunt si de unde provine numele meu.
Dar, sincer, nu m-am interesat niciodata cu adevărat,
Deci inteleg că trebuie să caut si...
Trebuie să te interesezi.
Să văd despre ce e vorba, Pentru că acum dau interviuri.
- Auzi, Gene ! - Da.
Am auzit a o povestioară care s-ar putea să-ti placă. E cam asa:
Am crescut in Louisville, Kentucky.
In statul Kentucky, plin de cai frumosi si femei rapide.
Mă trag dintr-o familie, iubitoare si unită.
Părintii mei erau Crestini.
Foarte muncitori si buni, oameni respectabili.
Tata era artist comercial.
Era cel mai bun pictor simbolist din Louisville, Kentucky.
A fost odată ca niciodată, in orasul cailor denumit Louisville, Kentucky,
in anul 1941, domnul Cassius Clay s-a insurat cu domnisoara Odessa Grady
care a devenit astfel doamna Cassius Clay, si au avut un fiu.
Ea este doamna Clay.
Si el este tatăl meu. Domnul Cassius Clay Senior.
- Salutati oamenii. - Bună ziua !
- Suntem foarte mândri de el, doamnă. - Multumim !
M-am născut in anul 1943. Muhammad in 1942.
Era mai mare cu 18 luni. Ne-am distrat.
Pe atunci era cunoscut drept Cassius Clay.
Era foarte vorbăret, tupeist.
Intotdeuna a fost diferit. El a fost născut să fie măret.
Astăzi mergem unde se afla casa bătrânească, la 3302 Grant Avenue,
aici, in Louisville, Kentucky.
Casa in care Muhammad Ali si cu mine am crescut.
Am impărtit aceeasi cameră si aia a fost una
dintre cele mai fericite perioade din viata mea.
Era foarte haios. Si tot ce făcea făceam si eu cu el.
Alergare, box, totul.
Eram cel mai bun companion in vremurile acelea. Eram cei mai buni prieteni.
Eram atât de apropiati, ca sarea si piperul. Ca sarea si piperul.
Si totul a inceput de aici. Ce plantezi, aia culegi !
Maryum, spune-mi o chestie. Când am inceput să boxez, câti ani aveam ?
Aveam 12 ani.
12 ?!
- Da ! - Credeam că erai mai mic.
- Doispe. - 'Pentru că cineva ti-a furat bicicleta.
Exact, când aveam 12 ani.
Intr-o luni dimineată in Louisville, 1953.
Ne-am dus la bâlci impreună.In fiecare an se organiza un carnaval mare.
Am mers cu bicicletele acolo Să vedem spectacolul de Crăciun.
Si când am iesit de la spectacol
bicicletele noastre dispăruseră. Ce-am mai plâns...
Eram niste copii. Am inceput să plângem.
Si am rugat pe cineva care lesea din clădire:
"Vă rugăm să ne spuneti unde găsim un politist,
să-i spunem că ne-au fost furate bicicletele."
Si acel domn ne-a spus, "Duceti-vă jos, este un politist acolo."
Si am zburat scările până la subsol. Era o sală de box.
Politistul era pe coridor, vorbea cu niste copii.
Era foarte pornit si voia să cotonogească pe cineva.
Asa că i-am zis, "Nu ai cum să te bati dacă nu stii să o faci."
L-am intrebat, "Te-a invătat cineva cum să te bati ?" si el mi-a răspuns, "Nu."
I-am spus, "Ar trebui, inainte de toate, să vii aici să inveti să te bati
inainte să o cauti cu lumânarea."
Si asa a inceput totul.
A inceput să vină la sală si era un sportiv foarte dedicat.
Era acolo când ajungeam si incă acolo când plecam.
Avea vârsta de 12 ani si cântărea 40 de kilograme. Asa a inceput.
Cassius Clay din Chicago il provoacă pe Gary Joyce,
campionul Estic la categoria grea.
Si Joyce are probleme incă din prima rundă.
Când a descoperit boxul, a fost destept.
Zicea "dacă pot să eschivez, să ma misc dintr-o parte in cealaltă in ring,
stiu că nu o sa fiu lovit."
Asa că mi-a zis, "Rudy, hai să mergem pe aleea din spate,
iei niste pietre si le arunci in mine."
"Să văd dacă pot să mă feresc." Si reusea...
Aruncam spre el, dar pietrele nu il atingeau, ci treceau pe lângă el.
Se ferea, si asa a ajuns să isi imbunătătească reflexele de boxer.
Si când urca in ring, Fără indoială,
se ferea de toti pumnii. Era genial.
Când eram mici, Muhammad
le spunea copiilor din cartier care era destinul lui,
cât de măret va fi.
Majoritatea râdea de el.
Spuneau, "Ha, ha, ha, Cassius, n-ai cum să faci asta."
"E prea mult pentru tine. Nu poti fi atât de bun."
Când esti copil, pui mereu pariu cu ceilalti,
"o să fiu campion intr-o bună zi,
si când o să fiu campion, o sa vin să vă arăt că v-ati inselat."
După aceea spun, "Băieti, o să fiu un mare doctor cândva"
o sa fiu dentist. O să fiu un mare om de stiintă."
"O să fiu presedintele tării."
Si sunt putini in stare să facă fanteziile să devină realitate,
apoi să vină acasă si să-ti spună "Ti-am zis eu !"
Am primit un telefon din hol. "Sunt Cassius Marcellus Clay."
"Sunt câstigătorul mănusii de aur, din Louisville."
"Am câstigat Mănusile de aur in Seattle. O să câstig Olimpiada."
Asta se intâmpla in'58. Am pus mâna pe microfonul telefonului si am zis.
"Willie, e un dement in hol, vrea să ne vorbească."
A fost o intâlnire frumoasă. Foarte interesantă.
Era invătăcel. Voia să stie Cât de mult se antrenează luptătorii.
Ce mănâncă, ce distante aleargă. Voia să stie tot.
Când s-a intors de la Olimpiadă,
grupul de sponsori din Louisville l-a trimis la Archie Moore.
Nu a mers prea bine, pentru că, vedeti, două talente imense nu se leagă.
De fapt, ce a rupt pisica in două,
Archie Moore i-a spus să curete podeaua bucătăriei.
Ali i-a răspuns "Nu am curătat podeaua nici pentru mama."
"Nu spăl nicio podea."
Asa că m-au sunat pe mine sponsorii,
au venit la mine, si am sustinut un interviu.
M-au intrebat cum l-as antrena pe pusti.
Iar eu le-am spus că „incetul cu incetul.”
Nu imi place să mă arunc cu capul inainte.
Au zis, "Pâi, Dumnezeule, a câstigat aurul la Olimpiadă."
Le-am spus "Asta nu inseamnă nimic."
Tranzitia de la amatori la profesionisti durează.
Venea la sală si dacă nu il aducea cineva,
pentru că el nu avea masină, venea in fugă.
Alerga pe centura orasului. Intr-o zi am primit telefon de la politie.
"E un pusti inalt si slab care aleargă pe centură,
zice că e boxerul tău."
„Da, normal că e. Il cheamă Cassius Clay."
In trecut, vorbea orcine altcineva, numai boxerul nu.
Acum oamenii au ajuns să-si dorească să cunoască vedeta.
Si Life magazine, cea mai importantă revistă din lume,
Vor fata mea frumoasă pe copertă.
Am fost lângă pustiul ăsta timp de patru ani.
Toti credeau că sunt mut pentru că nu ziceam niciodată nimic.
"Vorbiti cu omul meu, vă rog, " stii ?
Când se fac interviuri cu mine,
nu sunt interviuri specifice boxerilor.
Boxerii de obicei nu vorbesc pentru că tot ce pot spune este că
"a alergat 8 km, " sau dă, dă, dă, bună directă de stânga, ă, dă, dă.
Eu nu sunt genul ăla de negrotei, de negru, stii ?
Da.
Vezi tu, intrebările pe care le primesc la interviuri si in facultăti
sunt la fel, poate chiar mai complicate,
ca cele pe care le-ai adresa reginei Angliei sau presedintelui Nixon
sau unui senator, politician.
Obisnuia să sară, să topăie, să lase mâinile jos, stii,
iar eu nu incercam să-l corectez. De ce ? Pentru că functiona !
De fapt, la un moment dat am fost influentat de media, in meciul cu Doug Jones,
I-am zis "Ridică-ti mâinile !"
Si si-a luat mai mare bătaie. Atunci i-am zis, "Lasă mâinile jos !"
Ăsta era criteriul, pentru că toti tineau mâinile in gardă.
Niciun „greu” nu s-a miscat asa niciodata si ăsta era secretul.
Era special. Si, ca antrenor, esti pe cât de bun este talentul pe care il formezi.
Si Muhammad m-a făcut să strălucesc.
Urmăriti BBC Television.
Ei bine, nu există nicio indoiala cu privire la evenimentul de top
in editia specială din această seara a Sportsview,
pentru că toată lumea vorbeste
despre meciul dintre Cassius Clay si Henry Cooper.
Stiam că publicul englez era imens.
Eram sigur că la prima vedere nu il vor plăcea
pentru că vorbea prea mult.
Stiam ca nu il vor plăcea pe Muhammad.
Când am fost prima dată acolo, nu am văzut pe nimeni. Lumea nu il plăcea.
Si ne luptam cu eroul Henry Cooper. Si el arăta intruna "Cinci. Cinci."
Oamenii nu agreau asa ceva. Dar el se distra.
Cassius Clay, pamfletar până in ultimul moment,
intră in ring purtând ditamai coroana pe cap
si pe tot drumul spre ring,
printre oamenii cu umbrele.
Oamenii aruncau cu diverse obiecte incercând să-i dărâme coroana.
Incepem ! Este meciul anului.
Clay, din coltul din dreapta, impotriva britanicului Cooper.
Clay a spus "O să-l bat in 5 (runde) ". Mai vedem.
Si ochiul stâng al lui Cooper este, intr-adevăr, o imagine dramatică.
Il sicanează pe Cooper. Runda patru.
Henry Cooper era foarte iubit de public.
Pot să inteleg de ce. Si a fost, oh, o noapte minunată.
Până la urmă l-a lovit pe omul meu in barbă.
L-a trimis la podea. S-a prelins pe corzi. A fost dramatic.
Si, slavă Domnului, corzile erau acolo.
Acesta a fost sfârsitul celei de-a patra runde.
Si l-a lovit cu vreo două secunde Inainte de gong.
A venit in colt si eu il certam.
Se lucrează aprig in coltul lui Clay.
Angelo Dundee, antrenorul lui, chiar il ia la trei-păzeste.
Croseul de stânga al lui Cooper punctează, in sfârsit !
Clay a fost trimis la podea in ultimele două secunde ale rundei a patra.
Si incepe runda a 5-a.
Arbitrul intervine si cred că pentru Cooper s-a terminat meciul.
Prosopul a fost aruncat din coltul lui Cooper.
Nu exista altă solutie. A trebuit să oprească meciul.
Inăuntru, Frank Butler l-a intrebat pe Clay dacă mai crede ca Henry Cooper este slab.
Nu este slab. Trebuie să recunosc, Chiar l-am subestimat pe tip.
Nasul meu nu a sângerat niciodată până să mă bat cu el
si croseul lui de stânga a fost pe cât de bun,
poate chiar mai bun decât au prevăzut toti.
Si trebuie să recunosc că m-a pus jos la sfârsitul rundei a patra.
Niciodată... Am mai fost trimis la podea o singură dată,
dar nu m-a zguduit ca in seara asta. Si trebuie să spun că este...
sau ar trebui cu adevărat să fie al doilea pretendent la titlu, lângă mine.
Până la urmă eu sunt cel mai bun !
Dar el ar trebui să fie pretendentul numărul 2.
Este cel mai bun pe care l-am intâlnit până acum.
Dar tu rămâi un profet nemaipomenit,
pentru că ai zis ca vei câstiga in runda cinci si asta s-a si intâmplat.
Dar nu crezi că ai fost putin norocos să câstigi in runda cinci,
având in vedere runda a patra ?
Nu stiu la ce noroc te referi.
Am zis că o să câstig in cinci, asta s-a intâmplat.
Da, si ai urcat pe ring cu o coroana pe cap.
- Asta este pentru că... - Pentru că sunt regele.
Inteleg că aveti o regină a Angliei, dar nu aveti un rege.
Totusi, a doua oară când am mers nu aveam loc pe stradă.
Si atunci nu era prea vorbăret sau sărit de pe fix,
dar oamenii s-au indrăgostit de el pentru că si-au dat seama că e natural.
Maryum, ce spun oamenii ? Stiu că esti fiica mea ?
Da, toti.
Fii sinceră ! Fac glume proaste ?
"Crezi că esti tare datorită tatălui tău."
Da, se mai intâmplă să spună, dacă fac ceva,
"Crezi că esti măreată doar pentru că esti fiica lui Muhammad Ali".
Asa iti zic ? Cine ? Băietii sau fetele ?
In principiu, băietii.
Vreau să spun că am stiut că e faimos
imediat ce am inceput să merg, să vorbesc si să inteleg cuvintele.
Stiam cât de mult il adora lumea.
Până si un simplu drum până la magazin
aduna 50 de oameni in jurul masinii noastre. Nu putea să meargă nicăieri.
Si tata iubea oamenii, asa că ii distra,
stătea si vorbea cu ei si tipa "O să fie knock-out in runda cinci."
Eu stăteam si mă uitam la el, mă uitam la lumea adunată
si imi dădeam seama că este extraordinar ce se intâmplă.
Asa că mi-am dat repede seama că e imens,
in special atunci când oamenii de la televizor,
pe care ii admiram, cum ar fi: Tom Jones,
Philip Wilson sau Sly Stone, Sammy Davis, Jr.,
apăreau la mine acasă. Eram uimită.
Deci stiam că face parte dintre cei mari.
Dintre părintii mei, tata făcea pe politistul cel bun.
Era foarte haios.
Dacă mă dădeam in stambă, făceam nazuri, zicea "Belinda, du-te, fata cere o bătăită."
Si mama imi aplica o corectie mică.
După care venea el la mine in cameră, "Esti bine ?"
"Vrei să iti aduc niste inghetată ?"
Iti dai seama, El trebuia să fie băiatul bun intotdeuna,
era un comediant innăscut. Adora să facă glume.
Tot timpul făcea pe nebunul, dar plin de iubire, de afectiune.
Intotdeuna iti „păpa” obrăjorii.
Te trezea dimineata in pupici pe obraji,
"dă-mi fălcute, dă-mi năsuc, ". Era foarte drăgăstos
si te-ai gândi că un boxer nu ar fi un asemenea ursulet.
Cu tata era numai distractie. Tot timpul voiam să fiu in preajma lui.
Mă răsfătam, eram „fata” lu' tata”.
Tati trebuie să plece. Incepe antrenamentul, auzi ?
- Tati o să se lupte. - Vreau să vin si eu !
Vrei să vii cu mine ? Nu se poate. Stii să te bati ?
Poti să te bati ? Nu, tu nu te bati. Nu poti să mergi.
- Poftim. - Ba merg !
Nu, tati trebuie să fie in formă si tu stai acasă. Mă auzi ?
- Dar vreau... vreau să merg cu tine. - Vrei să ne batem impreună ? Ok.
- Hai, iubire ! - Bărbatul o să se bată !
- Cine se bate ? - Bărbatul.
Bărbatul ? Tatăl tău.
Imi faci si mie, te rog, ceva de mâncare ?
Muncesc toată ziua, Sunt plecat toată ziua
si tot ce ai tu de făcut este să stai in casa asta mare si să o duci bine
si poti, măcar, sa-mi dai mâncarea când trebuie.
- Nevastă, te rog, e mâncarea gata ? - Da.
Perfect ! Haide. Hai să mâncăm, May May.
Cu două lucruri nu te joci: mâncarea negrilor
si banii negrilor.
Hai, draga mea.
Isi adora copiii.
Ii iubea, dar era norocos
că părintii Belindei aveau grijă de copii,
pentru că toti aveau asteptări mari de la el, fiind un om al oamenilor.
Era chemat aici, trimis acolo asa că titlul lui, centura de categorie grea...
Ce era mai important decât centura de grei
era faptul că soacra lui crestea copiii.
Si o făcea bine.
Ii plăcea să inregistreze conversatiile noastre
si intotdeuna spunea "O să vă inregistrez, băi,
si când o să fiti mari o să vă bucurati de inregistrările astea."
Si o făcea intotdeuna, asa că, atunci când au divortat ai mei,
mă suna. "Ce faci ? Cum mai esti ?"
"Ce vrei să te faci când o sa fii mare ?"
Tot timpul imi spunea că timpul o să zboare, că o să imbătrânesc.
Vreau să spun că parcă... putea să prevadă chestiile astea
si stia cât de importante vor fi lucrurile astea.
- Maryum ? - Da ?
Ai deja 11 ani. Iti doresti să mergi la facultate ?
- Da, domnule. - Si ce vrei să faci acolo ?
Tot ceea ce a făcut Allah are un scop. Pomii au un scop.
- Ce scop are vaca ? - Ne dă lapte.
Foarte bine ! Ce rost are soarele ?
- Soarele ? - Da, soarele.
- Ne dă lumină si căldură. - Si face natura să crească.
Deci tot ce a făcut Dumnezeu, vaci, cai luna, stelele, furnicile,
totul are un rost.
Asadar, care e rostul tău ? Esti o fiintă umană.
Dacă Dumnezeu a făcut soarele cu un scop, si oamenii au un scop.
Tu nu ai găsit incă scopul vietii tale, asa-i ?
Da.
Dacă toată lumea se naste cu un rost, care crezi că e rostul tău ?
Să fac oamenii să se simtă bine, să ii vindec.
Asta e foarte bine, Maryum.
Acest meci, 15 runde, pentru titlul mondial de categorie grea.
Pretendentul vine din Louisville, Kentucky, Cassius Clay.
Si rivalul său, din Denver, Colorado,
campionul mondial la categoria grea, Charles Sonny Liston.
Ali, până atunci, avusese 19 meciuri la profesionisti.
Nu era ca si cum abia apărea in prim-plan.
A fost foarte-foarte bine antrenat
in sensul că Dundee era expert in a organiza meciuri.
In box, asta este o adevărată stiintă,
să găsesti oponentul potrivit la timpul potrivit.
Sonny Liston era un gangster. Adică era un om al mafiei.
Avea mâinile rapide si lovea tare. Nu avea să fie un meci usor.
Nimeni nu i-a dat lui Ali, Clay cum se numea atunci, nicio sansă.
Liston o să-l omoare. O să-l omoare din prima rundă.
Liston bate in trei runde.
- Liston. - Prima rundă, Liston.
- A doua, Liston. - Liston in patru.
Liston !
- Ei bine, il aleg pe Liston. - Ăsta cu cine s-a bătut până acum ?
- Cine ? - Da.
- Clay ? - Da.
Ceea ce Ali si-a propus să facă a fost să intre in capul lui.
Si-a dat seama că.
Liston il vedea ca pe un nebun.
Credea că Ali era nebun.
- N-ai nicio sansă ! - Arată-ne, lasă-ne să vedem.
Liston nu putea să suporte asta.
Dacă venea unul la el cu un baros, stia ce să facă,
dar „ăsta e un dement”, stii ?
Si cu gândul ăsta a intrat in ring.
Hei, treci inapoi !
Prevăd că cineva o să moară lângă ring in seara asta, din cauza socului.
Titlul mondial pentru grei este in joc.
Incercă să-l facă pe Sonny să fandeze.
Liston credea că o să câstige meciul
si sustinătorii lui credeau la fel,
dar Ali era un vizionar.
Mai putin de un minut rămas din runda a doua.
O altă puternică directă de dreapta. Incă una !
Sonny se clatină. E moale.
Meciul nu i-a fost niciun moment favorabil lui Liston.
La sfârsitul rundei a sasea, Liston s-a asezat si a zis,
"Gata, nu mai pot."
S-ar putea să oprească meciul.
Cred că asta a fost tot, doamnelor si domnilor.
Du-te acolo, Joe (Joe Louis - fost campion mondial), fugi. Urcă in rind.
Vino lângă microfon.
Voi, reporterii, voi ati făcut meciul greu pentru Liston.
Niciodată să nu scrieti asa despre mine. Niciodată sa nu mă cotati 1:6.
Pentru că mă ambitionati. Niciodată să nu mai ziceti că nu am nicio sansă,
să nu mai vorbiti niciodată despre cine o să mă oprească pe mine.
Nimeni nu mă va opri.
Nu există niciun greu in lume destul de rapid incât să mă oprească.
- Cine e cel mai bun ? - Cu cine o sa te bati acum ?
Zbor ca un fluture, Intep ca o albină.
Spune, "Zbor ca un fluture, intep ca o albină. ".
- Intep ca o zbor ca o albină. - Cine e tăticul tău ?
Zi, cine e tăticul tău ?
Zbor ca o albină, intep ca o albină.
- Cum il cheamă pe tăticul tău ? - Muhammad Ali !
De ce vrei să fii stiut drept Muhammad Ali acum ?
Este numele pe care mi l-a dat invătătorul nostru,
Onorabilul Elijah Muhammad. Este numele meu originar.
Este un nume de negru. Cassius Clay era numele meu de sclav.
- Nu mai sunt un sclav. - Asta ce inseamnă ?
Muhammad inseamnă "demn de slavă", si Ali inseamnă "nobil."
Intentionezi să te lupti sub numele ăsta ?
Da, domnule. Vreau să mi se spună pe numele acesta.
Vreau să dau autografe cu numele ăsta,
vreau să fiu cunoscut in toată lumea cu acest nume.
Ce te-a atras la Islam in primă fază ?
La Religia musulmană ? Invătaturile adevărate ale lui Elijah Muhammad,
chiar acolo, in America.
Nicio putere de stat. Nimeni nu il contrazice.
Si religia noastră, istoria religiei noastre adevărate,
a nationalitătii noastre, a numelor noastre.
Vezi tu, noi nu avem numele noastre, intelegi.
Am observat cât de mândri sunteti voi de numele voastre.
Chinezii au nume precum Chan, Chong, Lu, Chin.
Astea sunt invătături Islamice.
Rusii au nume precum Kosygin sau Khrushchev.
Voi aveti nume precum O'Connell sau Grady sau Kennedy.
Si Africanii au nume precum Kalumumba, Nkrumah.
Si evreii au nume precum Weinstein si Goldberg.
Si Italienii Dundee si Benvenuti si Marciano.
Doar pe noi ne cheamă Grady si Clay si Hawkins si Smith
si Jones si Johnson, dar suntem negri.
- Astea sunt nume de sclavi ? - Da.
Asa că, imediat ce am auzit asta, am stiut că e adevărat. E istorie.
Muhammad Ali e un nume frumos de negru. Numele strămosilor nostri.
Când am auzit asta, a trebuit să renunt la biserică si la Crestinism
pentru că nu ne-au invătat niciodată adevărul despre noi.
Te-ai născut in 1960 si cât ?
- Opt. - 1968.
Tati a câstigat titlul in 1964.
Adică patru ani.
La patru ani după ce am câstigat, te-ai născut tu.
Eram exilat pe atunci, stiai ?.
Mi-au luat titlul pentru că nu m-am dus in Vietnam.
- Iti amintesti ? - Da, domnule.
Erai prea mică, nu ai cum să iti amintesti, dar e istorie.
- A, dar stiu despre asta. - Stii, da.
Când cresteam eu, crestea si el.
Era mai tânăr decât mine, dar era o mare figură olimpică.
Avea o personalitate nemaipomenită.
Aa... si avea o mândrie că era negru.
Si ăsta era refrenul meu. Ăsta eram eu.
Negrii au fost spălati pe creier
si e timpul ca ei să invete ceva despre ei insisi.
Când te uiti la televizor, vezi tigările Bufnita Albă.
Săpun Lebăda Alba. Săpunul Piele Albă. Samponul Ploaia Albă.
Ceara de podele Tornada albă. Pasta de dinti Albalux. Mai ziceti voi...
I-au spus, când era mic, că Mary avea un miel,
cu lâna albă ca zăpada.
L-au invătat despre Albă-ca-zăpada.
După care, mai e si Casa Albă.
Când te uiti la televizor, vezi două masini una albă si una neagră,
fiecare cu 4 litri de combustibil
ca să vadă care dintre ele merge mai mult.
Si, de fiecare dată, masina negră se opreste prima, iar cea albă continuă să meargă.
Asta spală negroteii pe creier. Intelegeti ?
Intotdeuna il urmam, am avut sansa de a-l cunoaste,
de a munci cu el.
Era o parte din viata mea
si parcă il stiu din prima zi.
Prima experientă militară a lui Clay, poate chiar si singura,
a fost recrutarea din centrul de incorporare
de la fostul sediu al Postei din Houston.
Chiar inainte de prânz. Totul s-a terminat.
Dar Clay nu spune ce s-a intâmplat inăuntru
unde un singur pas in fată reprezenta acceptul de inrolare.
De ce ar trebui ca eu, alături de asa-zisii negrotei, să mergem 17.000 km
depărtare de casa noastră din America ca să aruncăm bombe si gloante
in alti oameni maro, nevinovati, care nu ne-au deranjat niciodată ?
Si o spun direct,
"Nu, nu o sa bat atâta drum doar ca să ajut la masacrarea unor oameni nevinovati."
Muhammad Ali a refuzat inrolarea in războiul din Vietnam.
A fost de părere că a fost un război injust si imoral.
A zis că dacă vietnamezii ar veni să atace America,
ar fi primul care ar apara-o.
Pe John Wooten, Directorul executiv al Uniunii Economice a Negrilor,
l-am sunat pentru că voiam ca el să adune sportivii negri de top
si să il intâlnească pe Muhammad Ali, să ii dea oportunitatea de a
spune si versiunea lui de poveste,
pentru că erau atâtea bârfe despre viata lui
si despre refuzul de a merge la război si despre religia lui.
Am simtit că daca am afla adevărul de la el si am crede in el,
am putea constitui un corp care să-l sustină.
Si mi-am dat seama că avea nevoie de mult suport in perioada respectivă,
pentru că provoca intregul guvern al Statelor Unite.
Nouă sportivi negri s-au intâlnit cu Cassius Clay
să discute pozitia anti-inrolare.
Printre acestia se numără Bill Russell, Lew Alcindor,
si fostul fotbalist profesionist Jimmy Brown.
Fiecare a avut ocazia să ii vorbească, să ii pună intrebări,
să isi dea cu părerea, să spună ce gândesc.
Si a fost o intâlnire memorabilă, pentru că Ali a lăsat sa se inteleagă
faptul că nu s-ar inrola in armată in niciun caz.
Brown spunea că Ali este un credincios infocat, sincer.
Crede in religia lui si pozitia pe care a adoptat-o se bazează in totalitate pe asta.
Refuzul de a se inrola in serivciul militar l-a costat pe Clay titlul,
fiind pasibil de pedeapsa cu cinci ani de inchisoare.
El invocă scutirea pe fond religios, fiind un reprezentant activ al credintei Islamice.
Am admirat pe fiecare dintre cei prezenti acolo
pentru că Muhammad Ali devenise Musulman.
Pe atunci denumiti Musulmani negri,
care era o organizatie foarte controversată.
Si oricine se asocia cu ei
urma să simtă adevăratul tăvălug al sistemului.
Asa-numitii Musulmani negri ai americii acelor vremuri erau
Malcolm X, Elijah Muhammad.
Era foarte, foarte controversat.
Malcolm X era carismatic. Un om temut.
Structurile puterii au reusit să construiască
imaginea americanului negru ca a unuia fără sigurantă, fără principii,
si au făcut asta dându-i imagini cu eroi
care nu erau cu adevarat siguri sau dedicati cauzei.
Si, brusc, apare Cassius, diametral opus tuturor elementelor
care erau reprezentative pentru imaginea negrului.
Zicea că e cel mai bun. Toate pronosticurile ii erau potrivnice.
A dat pronosticurile peste cap. A câstigat. A devenit victorios.
A devenit campion. Atunci si-au dat si ei seama că
dacă oamenii vor incepe să se identifice cu Cassius
si cu genul de imagine pe care el o promova,
vor avea probleme cu negrii,
pentru că vor avea negri care vor merge pe străzi
spunând, "Sunt cel mai bun !"
As putea aminti 20 de activisti
care au participat la schimbarea tării.
Se trăia intr-un stat al discriminării si al rasismului.
Asa au apărut oamenii extraordinari, dispusi să riste totul.
Panterele s-au inarmat., Era o vreme in care eroii se ridicau
si lasii se ascundeau care pe unde.
Au fost multi indivizi care si-au riscat
nu numai carierele, dar si vietile.
Era vremea... revolutiei sociale.
Nu căutam să ne pierdem identitatea amestecându-ne sângele
si frumoasa noastră istorie africană.
Nu vă urâm. Nu ii urâm pe albi.
Noi vrem doar să rămânem negri. Ne iubim culoarea. Pur si simplu mă iubesc !
Eu cred că am fost in preajma lui la un nivel ceva mai personal
si cred că are câteva aspecte foarte frumoase.
In primul rând, iubeste oamenii.
Cred că e o trăsătură frumoasă de caracter,
si avea un fel de a relationa cu oamenii si de a-i face să se simtă bine.
Obisnuia să-mi spună.
"Haide, Jim, să ne plimbăm prin cartier si să vorbim cu lumea."
"Bine, hai că merg cu tine."
Ne intâlneam cu oamenii din frizerii, intram chiar si in saloane de infrumusetare.
Si nu ii displăceau oamenii albi.
Doar că nu ii plăceau valorile in care majoritatea albilor credeau,
dar când a fost in Anglia, i-au plăcut englezii.
Chiar petrecea in apartamentul meu cu englezii,
tinere doamne in principiu.
Dar sentimentele si compasiunea sa pentru oameni
nu erau doar pentru oamenii negri, ceea ce consider că e important de stiut.
Mai avea si mult curaj.
Riscul pe care si l-a asumat, apoi izolarea, faptul că i s-a luat coroana.
Fără sa aibă voie să-si câstige traiul. Asta nu a fost usor.
A reusit, totusi, să isi păstreze mândria, să-si alimenteze personalitatea,
chiar dacă, pe dinăuntru, trebuia că suferea ingrozitor.
Clay trăieste ca un nomad acum, pentru o durată incertă,
impărtit intre tribunale si aparitii publice.
Activitatea sportivă a dispărut. Pare că nu va mai boxa o vreme.
Patriotii il iau peste picior. Activistii pacifisti il aplaudă.
Prietenii lui musulmani il tin să nu se prăbusească.
Nu se stie dacă are pregătirea intelectuală necesară
pentru a evalua aceste presiuni,
dar, cu toate acestea, păstrează o doză de demnitate si odihnă,
ceea ce face dificil de inteles dacă este las sau nesincer.
L-am prezentat unui tip din New York,
care l-a ajutat să isi pregătească discursurile pentru facultăti,
au mers impreună la cuvântări
si toti cei prezenti l-au iubit după aceste aparitii.
A fost acceptat de Harvard, Yale, Princeton, Columbia, Penn.
Toate scolile, marile facultăti, si a fost un erou pentru ei.
Sunt foarte măgulit că mă aflu aici,
pentru că nu m-ai fi putut convinge, acum câtiva ani, cand am...
când am terminat liceul cu media generală minus 6.
Si mi-au dat "minus" pentru că am câstigat olimpiada.
Am inteles că din oamenii ca voi
se vor cerne viitorii presedinti, guvernanti si primari
si marii doctori si oameni de stiintă si tot.
Asa că mi-am zis, "Cred că, pentru a reusi să le transmit ceva oamenilor ăstora",
trebuie să fie foarte de greu."
Drept urmare, nu mi-am făcut niciun discurs.
Esti fericit că ai renuntat la
poate cea mai strălucită carieră sportivă, de la razboi incoace, pentru idealuri.
Nu am renuntat la ea. Nu am pierdut-o.
As spune că am refuzat-o. Nu sunt...
Vezi tu, cel mai important titlu sportiv nu inseamnă nimic, domnule,
daca nu poti fi liber, intelegi ?
Băietii din Vietnam poti să spui că renuntă la vietile lor.
Nu m-am ridicat la nivelul lor. Eu incă trăiesc.
Ei mor astăzi ca să elibereze oameni pe care nici măcar nu ii cunosc,
asa că ce inseamnă un titlu la grei si câtiva dolari imputiti
in fata libertătii oamenilor mei ?
Sunt un promotor si editorul revistei Esquire, Harold Hayes,
a venit la mine, citind că sunt mare si tare in lumea editorialelor.
Am văzut o filmare cu Muhammad luptându-se
si am zis "Whoa. Whoa, whoa, whoa. Whoa !"
"Cum ?! Whoa. Pustiul ăsta este extraordinar."
Da ! Unde e ?
Sunt regele ringului ! Sunt cel mai important din istorie !
Un pustan negru cu gura mare, vorbind destept.
Oh, da, era frumos pe atunci.
In sud incă spânzurau oameni.
Ali a refuzat inrolarea in războiul din Vietnam,
lucru care a atras după sine
pierderea celor mai frumosi ani de box pe care i-ar fi avut atunci,
pentru că boxerii nu sunt nemuritori.
Asa că Lois, care era directorul de copertă
pentru Esquire atunci, a zis, "De ce nu il martirizăm ?"
I-am spus lui Harold Hayes, editorul sef,
"Cred că Muhammad Ali este un mare om. Tu ce zici ?"
A răspuns "Da, asa cred." După care m-a intrebat, "Ce vrei să faci ?"
"O să il pun să pozeze in Sfântul Sebastian."
"Un martir pentru tara lui, pentru religia lui,
un martir pentru propria lui viată."
"Wow." L-am sunat pe Muhammad si a venit la New York
si i-am arătat o pictură cu Sfântul Sebastian,
unde corpul lui era in repaus, dar capul era in agonie.
Si am zis, "Muhammad, vreau să pozezi asa. Vreau ca tu să..."
Iar el se uită si spune "Hei, George, tipul ăsta e Crestin."
Am zis, "Sfinte Sisoie, ai dreptate, Muhammad."
"Da, da, Sfântul Sebastian."
Si mi-am dat imediat seama
că spunea că un Musulman nu poate poza in Crestin.
Whoa. Trebuie să facem coperta asta. Ce, ce...
"Nu pot să o fac." "Ce putem face ?"
"Putem să-l sunăm pe Elijah Muhammad ?" "Cred că da."
Vorbeste putin cu el, după care mi-l dă la telefon
si am avut cam 15 minute de conversatie cu privire la religie si simbolism
si imagine etc, etc, cu Elijah Muhammad.
A fost o conversatie haioasă. Mi-as fi dorit să o inregistrez.
Si, in final, Elijah Muhammad mi-a zis "Pustiule, "
pentru că eram un pustan atunci, "cred că va fi o imagine de milioane."
A durat ceva, pentru că săgetile tot cădeau
si Ali trebuia să stea nemiscat, ceea ce nu ii prea stătea in caracter.
Dar a fost foarte cooperant, de mare ajutor.
Am tot povestit, l-am amuzat.
El poza, având mâinile la spate, chipul indurerat, o angoasă reală.
O imagine foarte frumoasă.
Si am inceput să declansăm aparatul,
incercând să prindem imaginea potrivită, iar el inceput să zică, "Hei, George."
Am zis, "Ce e, Muhammad ?" "Hei, George."
"Ce e, Muhammad ? Stai acolo. Fă-ti treaba. Haide."
"Hei, George." Când zicea de trei ori "Hei, George", trebuia să...
Voia să zică ceva. "Ce ?"
Incet si sigur a arătat spre fiecare săgeată, zicând.
"Lyndon Johnson, General Westmoreland, Robert McNamara,
Dean Rusk, Carl Clifford, Hubert Humphrey."
A arătat sase tortionari
care au tras cu săgeti spre el.
Am rămas mut de inteligenta lui.
Era si amar cumva.
Când a iesit coperta, a dat milioane de oameni peste cap.
Sute de oameni veneau la mine
si-mi spuneau ce impact a avut coperta asupra lor.
Dacă nu voiai să lupti in război, erai fie las, fie un trădător.
Si... ori erai un fraier sau un fricos etc.
Si, brusc, apare cea mai curajoasă persoană,
nu numai luptător, care a trăit vreodată
si a devenit un simbol incredibil, in special pentru tineri.
Asa că sunt mândru pentru asta, nu numai pentru că l-am ajutat pe Muhammad,
dar am luptat immpotriva războiului.
Intr-un final, si-a recuperat licenta.
A spus "Ei bine, poate ar trebui să ne facem propriul centru de antrenament."
Ceea ce a si făcut. Un tip atât de măret precum era el,
nu trebuia să plătească pe cineva ca să-i inchirieze o sală.
Avea propriul lui spatiu si l-a aranjat singur. Il supranumise Raiul Luptătorilor.
Am cumpărat acesti ponei doar pentru copii.
Vara, când vin copiii,
pregătim poneii si ii lăsăm să ii călărească pe aici.
- Heckle si Jekyll. - Heckle si Jekyll ?!
Da. Heckle si Jekyll, Mutt si Jeff.
Heckle si Jekyll, Mutt si Jeff.
Sotia mea. Sotia mea i-a botezat.
Am construit tot ce vezi aici de la zero.
Si am vrut intotdeuna, de când eram copil, să mă antrenez intr-un complex adevărat,
cu bustenii si pietrele si copacii si pădurea.
Aveam de plătit hoteluri, asa că am construit propriul complex
in care luptătorii pot sta.
Apoi au apărut facturile pentru mâncare, asa că am făcut si o popotă.
Părintii lui veneau si găteau, mătusa lui Coretta de asemenea.
Era domeniul lui. Il iubea. Iubea tot ce tinea de acest loc.
Fratele lui, Rahaman, era acolo. Era ceva ce crease chiar el.
- El e fratele meu, Rahaman Ali. - Salutare !
Abia s-a trezit. Ii place să doarmă si să mănânce.
Abia s-a trezit. A venit să-si ia un pieptene.
Munceste mult, de aceea trebuia să doarmă si să mănânce.
Munceste mult. Pe toti ii pun la muncă.
Pieptenelul trebuie să fie in baie, acolo.
Tot timpul deschis publicului. Toată lumea venea aici,
si aici era chiar paradisul boxului in lume.
Ii plăcea si erau multi mari campioni care veneau aici.
Multe celebrităti veneau in vizită.
Am mers in complexul lui si m-am urcat in ring cu el.
Doar pentru distractie, evident.
Si i-am zis "Ia-o usor, asa",
pentru că nu imi imaginez cum să facem asta."
"Nu-ti face griji !" a zis, "Stai linistit. Doar urcă aici."
Si a inceput să se miste.
După care a inceput să mă sperie puttin, stii,
zicea, "Tăgaci. Mi-ai zis trăgaci, nu-i asa ? Trăgaci era, nu ?"
Am zis, "Nu ti-am zis in niciun fel." "Ba mi-am zis !"
Si am inceput „bătaia”.
Mi-a zis "Dă-mi un pumn, ceva."
I-am dat o directă de stânga si un croseu de dreapta.
Nu tare, iti dai seama, pentru că nu voiam să ma lovească inapoi.
S-au succedat frumos loviturile
si el a trimis o stângă, răspuns automat,
care m-a atins, intelegi. Capătul loviturii m-a atins.
Si mi-am zis, "Aoleu, dintii mei, "
pentru că nu aveam proteză.
Era doar un amical.
Dar pur si simplu stând in ring cu omul ăsta...
Lovea numai in glumă.
Slavă Domnului că a fost doar de distractie.
Si doar ca să blochezi loviturile care vin spre tine,
desi ii stii loviturile, el tot loveste asa...
Mă gândeam, "Oh, Dumnezeule !"
Trebuie să fie terifiant să te bati pe bune cu el.
După care Ali se uită la mine si zice.
"Dă-mi si tu una, stii tu, pentru..."
Si am zis, "A, OK, " I-am dat asa si el a căzut secerat.
Era acolo jos, pe podea
si eu stăteam peste el in pozitia asta,
stii, pentru publicitate.
Si, aparent, mi-a zis Gene Kilroy
că atunci când pozele au făcut inconjurul lumii,
unii dintre sustinătorii lui Ali s-au ingrijorat,
spunând ca ar fi cazul ca Ali să se oprească.
Dacă Tom Jones poate să il pună la podea, iti dai seama,
ar trebui să nu mai boxeze.
Eram in Deer Lake, Pennsylvania, la un moment dat
si era un băiat care părea foarte fragil
si voia să-l intâlneasca pe Muhammad Ali.
Am zis "Sigur, nicio problemă" si i-am băgat inăuntru pe el si pe tatăl lui.
Muhammad s-a uitat la băiat si i-a zis,
"Ce-i cu căciula asta de lână pe capul tău ?" "Azi e cald afară."
Băiatul i-a spus "Am leucemie si mi-am pierdut tot părul. Fac chimioterapie."
Atunci Ali i-a spus, "Stii ce ?"
"Eu o să-l bat pe George Foreman si tu o să bati leucemia."
Băiatul s-a uitat la el.
A spus "O, sper să ai dreptate, Ali, sper să ai dreptate."
Mi-am luat aparatul foto si le-am făcut o poză impreună.
Am luat adresa tatălui si l-am pus pe Ali să scrie pe fotografie,
"O să-l inving pe George Foreman si tu o să invingi cancerul."
"Dumnezeu să te binecuvânteze ! Muhammad Ali."
Vreo două săptămâni mai târziu primesc telefon. Era tatăl copilului care mi-a spus,
"Jimmy este foarte bolnav. Este la Spitalul Universitar din Pennsylvania."
"Nu o să supravietuiască, dar cel mai fericit moment din viata lui
a fost intâlnirea cu Muhammad Ali."
Am zis "Dumnezeule, imi pare rău să aud asta. Vă putem ajuta cumva ?" "Nu."
In dimineata imediat următoare eram la alergare,
ora 4:30, inainte să răsară soarele, când putea alerga
si ii spun despre copil.
A zis "OK, fii atent ce facem !"
"După ce termin antrenamentul,
ne spălăm si mergem la spital."
Si ne-am dus la spitalul din Pennsylvania,
un drum de două ore.
Am intrat si era băiatul cu un cearceaf alb.
Copil alb, fără păr, ochi mari si albastri
si a zis "Muhammad, stiam că o să vii."
Muhammad l-a luat in brate si i-a zis.
„Nu uita ce ti-am zis, o să invingi cancerul, "
iar eu o să-l inving pe George Foreman asa o să fie."
Si băietelul a zis, "Nu, Muhammad",
eu o să mă intâlnesc cu Dumnezeu si o să-i spun că te cunosc."
Nu a scos nimeni niciun cuvânt pe drumul de două ore inapoi.
O săptămână mai târziu băietelul a murit.
Tatăl ne-a sunat si Ali mi-a spus că nu vrea să meargă la inmormântare.
Era prea trist. Asa că m-am dus eu.
Si in cosciug au pus, lângă baiat, poza pe care le-o făcusem.
"Il voi invinge pe George Foreman, tu o să invingi cancerul."
Băiatul avea să meargă in Rai si să spună că era prieten cu Muhammad Ali
ca să primească un loc mai bun.
Ăsta e... un compliment minunat, nu-i asa ?
- Muhammad ? - Ce e ?
- Pun pariu că nu stii cântecul abecedarului. - Ba il stiu !
- Nu, nu il stiu. - Ba, il stiu !
Ia să te aud.
A, B, C, D, E, F, G.
H, I, J, K, L, M, N, O, P.
Q, R, S, T, U, V.
W, X, Y si Z.
Acum il stii.
Am câstigat' ! Vii să te joci cu mine ?
Hei, hei. Te iubesc, Muhammad.
Te iubesc atât de mult. Mă gândesc la tine in fiecare zi. Mi-e dor de tine.
Eu nu mă gândesc la el ca fiind faimos.
El e tata. Chiar nu m-a perturbat faima lui
pentru că simt ca oricine, tata e tata.
Am crescut cu Rasheda, Jamillah si Maryum.
Eram o familie unită si stiam despre toti fratii nostri.
Mergeam, când aveam vacantă de vară sau iarnă,
mergeam in California, unde stăteam la Fremont Place
si ne intâlneam cu totii.
Ne distram copios. Inotam, mergeam cu bicicletele.
Tot timpul făcea scamatorii si comedii.
Am avut ceva probleme in scoală, pentru că multi copii voiau să vadă
dacă puteam să mă bat ca tata, iar eu chiar nu voiam asta.
Se luau mult de mine.
Chiar nu voiam să fiu in lumina aceea. Nu era viata pe care o voiam.
Eu voiam să fiu un copil normal.
Chiar tata mi-a spus, "Nu vreau să fii ca mine."
"Vreau să fii mai bun decât mine."
Si cum poti fi mai bun decât cel mai bun, ă ?!
Ăsta e in mare belea !
Ascultati, George Foreman. Oamenii sunt speriati de George Foreman.
Se vorbeste despre cât de tare loveste. Lumea a fost păcălită.
Ascultati-mă pe mine. Nu am vorbit niciodată prost. Ăsta nu loveste tare.
Meciul ăsta va fi cea mai mare supriză de Sonny Liston incoace
si cred că se impune să ies din box la fel cum am intrat,
invingând un monstru mare si rau, pe care nimeni nu poate să-l oprească.
Un pumn puternic. Eu sunt cel prost cotat.
Dacă mă loveste, am probleme, exact ca in meciul cu Sonny Liston,
dar am revenit si am socat lumea si l-am bătut pe Liston.
Au trecut zece ani de la Sonny Liston.
Intâlnesc alt monstru mare, rău, puternic maestru al knock-out-ului.
E un bătăus. E incet. Nu are nicio abilitate, niciun joc de picioare.
Este un bizar si i-am dat o poreclă.
Lui Floyd Patterson i-am zis lepurele. Lui Sonny Liston Ursul.
Ăsta va fi cunoscut oficial drept MUMIA.
- Mumia. De ce ? - De ce mumia ?
Pentru că, atunci când se bate, dacă te uiti in ring la el,
el, el, el, se târăste după oponentul lui.
Si cum să mă prindă o mumie pe mine ?
Când te bati cu o mumie, trebuie doar să fii cu un pas inaintea ei.
- Da, da. - Vedeti ?
Da, doar miscă-te, mumie.
"Nu, mumio, sunt aici. Nu, mumio, sunt aici."
Nu e bine, te misti prea repede. Mumia nu se miscă atât de repede.”
Imi amintesc ziua in care am plecat din Deer Lake.
Mergeam in Zaire, Africa.
Inainte să plecăm, Ali s-a dus si l-a sunat pe Cus D'Amato (antrenorul lui Mike Tyson).
I-a spus "Cus, cum mă bat cu ăsta ?"
Cus i-a zis, "E genul de bătăus."
"Primul tău pumn trebuie să insemne ceva...
să fie rău intentionat, cu o tenacitate devastatoare."
M-am băgat si eu si amzis "Cus, uite ce i-a făcut George Foreman lui Kenny Norton."
"Uite ce i-a făcut lui Joe Frazier." Si Cus a tipat. Era in New York.
Cred că il puteam auzi din New York până in Deer Lake, Pennsylvania
fără telefon.
A zis, "Dar ăia nu sunt Ali !"
Am zburat cu Air Zaire. Tot echipajul format din negri.
Si Ali spunea că vrea să ii cunoască pe piloti.
"Câti ani ai ? 23 ? 27 ?"
Ali a zis "Vedeti, dacă negri primesc o sansă, o sansă să se afirme",
pot să facă ceva cu viata lor." Chiar credea asta.
Brusc, au inceput turbulente si Ali s-a speriat.
Atunci a zis "Sper că pilotii ăstia tineri sunt la fel de destepti ca cei bătrâni."
Vorbea despre lupta cu George Foreman. "Cus are dreptate, e un bătăus."
"Stiu ce să fac. Stiu cum să mă bat cu el."
Cum ieseam din avion, Ali s-a intors spre mine.
Mi-a zis, "Ei pe cine displac aici ?"
Am zis, "Cred că pe albi."
"Nu, nu, nu pot să zic că George Foreman e alb. Altcineva ?"
Am zis "Pe Belgienis, " si Ali a tipat "George Foreman e Belgian !"
Si toti au inceput să zbiere "Ali, bumaye. Ali, bumaye !"
M-am intors la interpret si l-am intrebat "Ce spun ?"
Mi-a răspuns "Ali, omoară-l, omoară-l !"'
Muhammad Ali !
Când George Foreman a ajuns, cu tot cu anturajul lui,
cu partenerii de antrenament, cu unul dintre companionii lui loiali,
un ciobănesc german, Diego.
Belgienii obisnuiau să pună ciobănestii germani pe negri.
Stiam că suntem acasă.
Era o binecuvântare că luptam in Zaire,
pentru că nimeni nu ne putea deranja.
Aveam timp unul pentru celălalt. Aveam bucătarul propriu.
Aveam propriile filme. Era bine.
Ali adora când veneau părintii lui si fratele său.
Voia să ii facă mândri de el.
Să le arate cum este să fii cineva.
Intorcându-ne la George Foreman, de ce nu e aici ?
- Lasă, nu te mai intoarce la el. - Cum adică „lasă”?
De ce fuge tot timpul ? Mă enervează.
Sonny Liston a omorât sportul
si Floyd Patterson care se bătea o singură dată pe an,
acum ăsta, care era ieri la o conferintă de presă.
N-a scos un cuvânt.
L-a trimis pe cheliosul ăsta, Dick Sadler, să vorbească in locul lui.
Si ieri nu a mai venit.
Nu-mi da in cap.
Ascultă-ma. O să zbor ca un fluture si o să intep ca o albină.
George nu poate să lovească ceea ce ochii nu pot să zărească.
Acum mă vezi, dar nu si acum.
Crezi că o să mă vezi, dar eu stiu că nu ai cum.
Multumesc, Ali. Multumesc, Angelo Dundee.
Asta e tot ? OK.
Multumesc, Ben Degabula si Dick Sadler.
Nu face asta, campionule. Fugi, fugi.
Mâna dreaptă a lui Mobutu a intrat.
Ne-a zis că George Foreman s-a tăiat la ochi, că s-ar putea să amâne lupta.
Am zis "Ali, dacă pleacă din tară, nu o să se bată niciodată cu tine"
pentru că nu arăti frică, nu arăti respect."
Asa că i-am zis "Ia-le pasapoartele ca să nu poată pleca."
Dacă pleca, nu mai era nicio luptă Ali-Foreman.
Ziua trecută, se prostea pe la sală si s-a tăiat.
Face orice poate ca să scape de bătaie.
Dup-aia aproape că a avut un accident de masină. Nu stiu ce o să se intâmple.
Vreau doar să-l văd in ziua aia in arenă,
pentru că ăla e singurul loc din care nu o să mai poată fugi.
Energiile ii sunt potrivnice. Planetele ii sunt potrivnice.
A pierdut deja primele cinci runde.
O să arăt lumii că sunt incă cel mai rapid,
cel mai frumos, cel mai stilat,
cel mai precis, cel mai tare luptător din toate timpurile.
Africanii l-au iubit pe Muhammad Ali.
Il vedeau ca pe un salvator.
Muhammad putea să le spună oamenilor, când mergea la stadion,
"Vreau să fiu presedintele vostru."
Toti l-ar fi urmat. L-au iubit atât de mult.
Puterea pe care o avea omul acesta era incredibilă.
Este o teorie in viată. Se spune că cel puternic il invinge pe cel slab.
Dar mintea va bate puterea tot timpul.
El a zis „E puternic, dar nu are vlagă."
"Nu stie cum e. Runda cinci. Runda sase."
"Runda sapte. Runda opt. Al meu e."
Si faimoasa rotire, când se invârtea spre podea, l-am intrebat,
"De ce nu l-ai lovit in drum spre podea ?"
A zis, "Lasă-l, i-a ajuns !"
Dacă ar fi petrecut atât de mult timp in artă,
pictură, ca artist,
luând-o pe urmele tatălui său pe care il avea in gene,
este posibil să fi fost un mare artist.
Dacă s-ar fi dedicat in egală măsură cărtilor,
e posibil să fi fost un mare avocat, pentru că rezonează cu oamenii.
Vi-l imaginati cu o diplomă de la Harvard in drept,
apărând in fata unui juriu ? Wow. Hotărâre definitivă si irevocabilă.
Dumnezeule, Si-a luat titlul inapoi la 32 de ani !
Lupta cu Muhammad Ali a fost spectaculoasă pentru mine.
Mi-a schimbat viata pentru că nu pierdusem niciodată la profesionisti,
si eram gata să câstig cea mai usoară luptă din viata mea.
Am urcat cu el in ring. Am jucat la cacealma, am făcut tot.
Practic, l-am bătut cinci sau sase runde intruna.
Credeam că va fi simplu.
Apoi, prin runda a sasea, mi-a soptit direct in ureche,
după ce l-am lovit intr-o parte, "Asta-i tot ce poti, George ?"
Si, da, cam aia era tot.
Atunci a inceput cosmarul.
Toată lumea se astepta să câstig meciul ăla.
Toate pronosticurile mă aveau ca favorit la câstig prin knockout,
chiar.
După ce am pierdut, Am fost devastat.
Uitati-vă la acea fată. Uitati-vă la acea fată.
Un om care nu poate crede ceea ce i s-a intâmplat.
Nu stiam ce e infrângerea.
El stia câte ceva despre asta, asa că s-a pregătit.
Si-a păstrat puterea si forta.
Eu nu aveam nimic psihologic care să mă protejeze sau să mă menajeze.
Eram inert si devastat.
George Foreman, omul care era de neinfrânt.
După ce m-am retras din box, in anii '70,
am devenit preot la biserica Domnului lisus Hristos.
Incaă sunt. Si mi-am dat seama că, uh...
Un reporter m-a intrebat,
"Ce s-a intâmplat in Africa, George ? Sigur s-a intâmplat ceva."
Si am admis că am pierdut meciul de box Am zis "Am fost dovedit."
De atunci inainte m-am impăcat cu gândul
pentru că mi-am dat seama că nu am pierdut un meci de box,
dar l-am pierdut in fata celui mai impresionant om
pe care l-am intâlnit vreodată.
Pe cineva care nu s-ar da niciodată bătut.
George Foreman, ce faci ?
Numele tău, vârsta ta fragedă, in complexul meu sportiv,
eu să muncesc cu tine, tu să pierzi din greutate si să nu te bati pentru bani.
Dumnezeu stie că asta e in inima ta. Nu trebuie să-i răspunzi omului.
Vezi tu, omul judecă actiunile omului. Dumnezeu ii judecă inima.
Intri in ring pentru Dumnezeu, acum ai socat toată lumea.
"George Foreman s-a intors !" Acum iesi in lume si predică.
Mii de oameni privesc la tine.
Nu te retrage pierzător. Trebuie să iesi câstigător.
E doar o idee dementă care mi-a venit.
Câteodată oamenii vin si ma intreabă "Ce crezi ?"
"A fost Muhammad Ali cel mai tare boxer ?"
Si mă simt cumva insultat, pentru că boxul a fost doar un lucru pe care l-a făcut.
Nu asa il definesti pe Muhammad Ali.
Este unul dintre cei mai speciali oameni care au apărut vreodată pe Pământ.
Lasă-ma să o intreb ceva pe Lai. Stati. Faceti liniste.
Ăsta e un microfon.
Si când o să te faci mare,
o să derulez caseta ca să poti să o asculti.
Spune după mine. "Il iubesc pe tata."
- Il iubesc pe tata. - Il iubesc pe tatăl meu pufos.
Hana, OK. Stai, stai, stai Să te intreb ceva.
- Cum o cheamă pe mama ta, Hana ? - Veronica.
"AU". Si, Laila, Pe mama ta cum o cheamă ?
- Wonica. - Care e numele ei ?
- Wonica. - Venvonica ?
Prima dată l-am intâlnit pe Muhammad când aveam 18 ani
si eram in vacanta de vară de la facultate.
Nu-mi plăcea de el.
Singurul lucru pe care il stiam despre el era că e gură-bogată.
Colegii de la cursul de chimie
vorbeau despre meciul cu Frazier si doar...
I-am auzit vorbind despre personalitatea lui, asa că m-am hotărât.
"O, nu-mi place deloc de Muhammad Ali. E doar un lăudăros si o gură mare."
Apoi ne-am intâlnit din nou in Africa, in Zaire.
Ajutam la promovarea meciului George Foreman-Muhammad Ali la vremea aceea.
Cineva din anturajul lui m-a intrebam dacă vreau să il cunosc
si să vizitez centrul de antrenament,
asa că m-am dus cu niste oameni si el nu mi-a acordat mare atentie.
In fine, când a venit vremea să ne intoarcem,
am luat un autobuz, ceea ce a fost haios,
dar Muhammad a decis că vine cu noi cu autobuzul
si a ajuns să stea lânga mine si să vorbească tot timpul cu mine.
Primul meu gând a fost "Wow, E chiar drăgut. E tăcut."
Mai târziu mi-a spus că ii era frică să spună ceva.
Nu stia ce să spune. Dar eu mă gândeam "O, e de-a dreptul drăgut."
Când s-a amânat lupta si el mă tot chema inapoi,
mi-a spus că divortează.
Nu trăia cu o sotie, deci nu stiam mare lucru
la vremea respectivă, la inceput.
Dar tinea cuvântări despre dragoste si prietenie
si imi amintesc exact momentul in care m-am indragostit de el,
cand el era... uite, imi dau lacrimile.
A fost foarte impresionant.
Ne-am căsătorit când eu aveam 21 de ani.
Si fusesem impreună de când aveam 18,
desi am avut o ceremonie chiar acolo in Zaire,
lucru pe care nu toti l-au inteles.
Viata cu Muhammad nu a fost niciodată plicticoasă.
Niciodată nu stiai ce te astepta când ajungeai acasă.
Te-am auzit respirând si am inceput să vorbesc.
Iti auzeam respiratia grea, o auzea si doamna aceea.
Si să nu pui caseta aia de fată cu toată lumea.
Nu vreau să mă audă toti vorbind la telefon.
- Ar putea fi parte de istorie. - Nu !
De ce ?
As prefera să rămână altceva.
A preluat frâiele propriului destin, făcându-se responsabil
de lucruri precum predictiile lui, in care spunea in ce rundă o să câstige.
Apoi, practic, trăia in viitorul lui
si era mai multă presiune
să ducă la implinire ceea ce a prezis.
Asa cred eu că a gestionat el viata.
- Dar acum Hana e o fetită. - Acum Hana e o fetită.
- Are trei ani. - Are trei ani.
Si, intr-o bună zi, va deveni o doamnă.
Si, intr-o bună zi, va deveni o doamnă
o frumoasă domnită care nu va mai fi doar o fetită.
Exact. O doamnă frumoasă ca si mama.
Si frumoasă ca Veronica.
Vino incoace, Hana. Haide, vino incoace.
In fiecare noapte, inainte de culcare, puiul meu.
In fiecare noapte... culcă-te, copilasul meu.
Cât timp sunt departe de tine.
Acele zile erau idilice, de poveste, cred.
Eram mereu acolo,
unde erau toti copiii, in scoală si locuri de genul ăsta,
si si-a petrecut majoritatea timpului cu ambele fete,
de când s-au născut.
Eram mereu acolo. Am mers peste tot cu el.
Chiar este o persoană foarte bună. Foarte sensibil.
Si plâng din cauza conditiei lui de acum, stii,
si o să-l iubesc mereu.
Este... adică, nu ca "indrăgostită" dar vreau să spun că am fost mereu prieteni.
Devenise greu să trăiesc cu el, pentru că...
Toată lumea stie că nu a fost un sot credincios.
Asta este altă poveste, presupun.
Dar este o persoană nemaipomenită.
Are un suflet frumos si sensibil.
Plânge mult. Oamenii nu stiu asta.
Când ceva il atinge, plânge mai mult decât mine.
Sunt multe persoane, actori de film,
jucând roluri impecabile si care sunt idolatrizati,
dar totul este fantezia, in timp ce Muhammad era real.
A militat pentru ceea ce a crezut si a fost 100% sincer in privinta asta.
Cred că oamenii simt dragostea,
acea dragoste sinceră care iese din el.
Emană dragoste si oamenii simt asta.
In anii '70 foarte rar vedeai vedetele venind in Newcastle.
Incredibil, Muhammad Ali a venit. Nu numai că a venit,
dar era proaspăt căsătorit cu Veronica Porsche
si si-au binecuvântat căsnicia intr-o Moschee locală.
Departe de opluenta din Beverly Hills.
Moschea este o surpriză pentru zona industrială
din inima orasului South Shields.
Copiii din comunitatea Musulmană locală au iesit in fortă
să-i salute pe campion si pe sotia sa, Verponica.
Erau atât de multe de spus.
Voiam să-i spun că sunt cel mai mare fan al lui.
Aveam atât de multe lucruri in inimă si in minte să ii spun.
Că e eroul meu si că am o poezie pentru el.
Sună asa: "Muhammad, Bine ai venit in orasul meu."
"Vii aici fără o fată furioasă, plus centura greilor cea frumoasă."
"O, măretule, O, măretule, Fii binevenit !"
Dup-aia obisnuiam să-i scriu,
ii scriam in America, ii scriam la complexul sportiv,
si ii spuneam ce nu am apucat să ii spun cât a fost in Newcastle.
Asta s-a intâmplat ani de zile.
"Russell, Russell, Russell ! E Muhammad Ali la telefon !"
Credeam că ne minte, pentru că noi tocmai il urmăream.
Incă ne uitam la el la televizor.
Si mă gândeam... o ignor si gata. Incă mă uitam.
Ea zice "Grăbeste-te ! O să inchidă. Grăbeste-te."
Deci, iti dai seama că era ceva la mijloc.
Alerg până in bucătărie. "Muhammad, tu esti, Muhammad ?"
"Da, Russ, eu sunt, Muhammad Ali."
Si a fost... a fost ca... era greu de crezut că e adevărat.
Il aud spunând "O să iti dau o dată când poti să vii."
Zice "Russ, nu ai nevoie de hotel. Poti să..."
"Am o cameră pentru tine. Poti să stai in casa mea."
Eu eram topit... Iti dai seama că nu imi găseam cuvintele.
I-am spus, "Muhammad, nu spune asta dacă nu esti sincer."
Mi-a zis, "Nu as spune-o dacă nu as fi."
Fabulos.
Era cu totul ireal, până si casa.
Dacă te uiti la filmele Rocky, in Rocky III,
il vezi pe Rocky trăind intr-o vilă mare si albă.
Aia era casa lui Muhammad Ali in 1984.
In casa aia mi-a dat o cameră
si se ingrija de noi ziua, seara ieseam
si ne intâlneam cu oamenii cu fanii.
Si, pentru mine, să fiu acolo, in culise,
era un lucru cu adevărat special. Foarte special pentru mine.
Cel mai bun ! Muhammad Ali, assalamu alaikum.
Arăti bine. Te iubesc. Pa-pa.
- Ali in trei. - Au revoir, Ali.
Este foarte greu, când vezi oamenii care au fost pe lângă Muhammad,
care au fost atât de ingrati cu Muhammad. Nu se poate.
Eu am avut doar o mică parte din prezenta lui Muhammad, dar nu am uitat asta,
pentru că au fost momente personale si au fost foarte speciale.
Ai... Owl Ai rămas aici peste noapte ?
- Da. - Unde ?
Tatăl tău m-a lăsat să stau in casa voastră.
Da, tatăl tău m-a lăsat.
- Ai dormit in patul ei ? - Nu, el a stat pe undeva.
- Al meu ? Un pat mare si alb ? - Nu stiu al cui.
- Nu stiu. - Camera cu usi lungi ?
- Am dormit pe podea. - Dă-te din drum !
Hana, o strici. Vreau si eu o bicicletă din asta.
Tati ?
Hana, suntem in anul 1979. Noiembrie 12
si e aproape 8:00pm.
Eu si Veronica iesim la cină.
- Acum ? - Da.
Nu !
De ce nu vrei să iesim să luăm cina ?
- Vreau să mânânci aici. - Vrei să mănânc aici ?
- O să mănânc cu mami. - Nu vreau.
- Nu vrei. De ce ? - Pentru că nu vreau.
Câti ani ai ? Spune "Am trei ani. ".
HANA". "am trei ani, " asa.
Ei, bine, o s-o scot pe mama la cină.
- Dar nu vreau. - Vrei să vii cu noi ?
Nu as spune că tata a fost foarte strict.
A avut valori si credinte puternice,
dar nu era foarte strict.
Imi amintesc când eram mică si cresteam,
stiind că nu am voie să-i cer tatălui meu ceva,
fie că era o inghetată la ora nepotrivită sau ceva.
El era omul „Da”. Totul era "da."
- OK. - Vreau, tati/i>
- AU". In seara asta mergi. - Vreau, tati.
OK, in seara asta mergi. Potoleste-te, OK ?
Incă de la vârsta aceea am inteles că doar "da" -ul lui nu era de ajuns.
I-am spus "O intreb pe mama ?"
"Trebuie să o aud si pe ea spunând." Am alergat până in cealaltă cameră.
Am intrebat-o pe mama dacă mă lasă si ea a zis "da, " atunci am stiut că pot să merg.
Tati te ia. Nu pot să mă abtin. Tu...
Vreau să o intrebi si pe mama, de asemenea.
Da, sigur. Te las să mergi.
Nu as zice că era o diferentă
intre comportamentul public al lui tata, si cel privat,
pentru că a fost tot timpul carismatic.
Căutând tot timpul să te distreze, să te facă să râzi.
Nu era ceva la comandă.
Dar cred că, pentru public, ridica si mai mult stafeta.
Dar este tot timpul Muhammad Ali, chiar si acasă.
Tot timpul pus pe glume.
Veneam de la scoală si stătea in spatele biroului
si câteodată avea o mică, săgeată care trecea prin capul lui,
cu putin sânge si se prefăcea mort.
Vemeam si il găseam si eram atât de obisnuiti cu nebuniile lui,
incât ziceam, "O, tati, " si săream in bratele lui,
iar el nici nu se clintea.
Când o să-l infrunt pe Joe Frazier,
o să fie un bun amator luptându-se cu un profesionist adevărat.
O să fie ca un copil iesit de la olimpiadă
care intâlneste cel mai rapid greu din toate timpurile.
Nu o să fie nicio dispută.
Ce spui, Joe ? Ce răspunzi la asta ?
Spun că nu e nimic altceva decât zgomot fără fond, atât.
Azi e ziua, omule ! Intelegi ? Vreau să iti...
Nu te bati cu Quarry, nici cu Oscar Bonavena,
nici Sonny Liston. Te bati cu Joe Frazier.
Toată lumea stie asta.
Au avut o mare rivalitate la inceputul anilor 70.
Era o treabă cu greutate. Era puternică.
Aprigă.
De fapt, cred că Ali doar se prosteste,
dar Joe Frazier sunt sigur că e serios.
Si-au aruncat căstile, microfoanele,
Ceasul lui Joe Frazier a căzut.
S-au trântit pe podea
si ne pare rău că s-a intâmplat asta.
Si nu este nicio indoială. Joe Frazier părăseste studioul acum
si este foarte supărat că Ali l-a făcut ignorant.
Imi pare rău, Joe.
Mi-e scârbă de mizeria asta.
Joe Frazier, campionul mondial la grei,
impiedicatul, urâtul, dizgratiosul Joe Frazier.
O să vă arăt eu cum trebuie să fie un campion.
Zicea că el e unchiul Tom. Că e urât.
O gorilă, stii,
si tăticul răspundea, "Ei bine, o să-ti fac ceea ce zici că o să-mi faci tu mie."
"Zici că sunt o gorillă, o să fiu o gorilă pentru tine."
Ca om, tăticul era... era ca un cătelus, omule.
Era calm, gentil, bun...
Genul de persoană pe care o
vrei ca cel mai bun prieten.
Mama nu vorbea mult. Era tot timpul calmă.
Era consecventă tot timpul pozitivă,
"Nu-ti face griji, fiule. O să fie bine."
Iar eu ziceam "Dar nu e corect, mami, ce spun despre tata, " intelegi.
"Nu e corect. Zic asa si pe dincolo."
"Stai linistit, puiule. Bunul Dumnezeu o să aibă grijă."
L-am cunoscut pe domnul Ali in New York, omule.
Când m-a văzut, "Ah, tu esti băiatul lui Joe. Ce faci, puiule ? Cum iti e ?"
"Arăti bine."
Dar, pe de altă parte, cu tata era la modul "vin să te distrug."
Campionul mondial al greilor, Joe Frazier !
Era ca un bulgăre de foc
din cauza lucrurilor pe care domnul Ali i le spunea.
Chiar l-au rănit
pentru că era un tip care isi ajutase un frate.
L-a ajutat când toti ceilalti erau impotriva lui
pentru că nu a mers la război, stii ce zic ?
Si l-a ajutat să-si ia si licenta inapoi,
iar el se apuca să spună porcării,
ceea ce pica prost pentru tata. Nu intelegea de ce făcea asta.
Sute de milioane urmăresc acest meci in toată lumea.
Cu casa inchisă la Madison Square Garden.
Si cred că in primul lor meci tata pur si simplu a vrut,
să se răzbune pentru tot ce a zis.
De ce crezi că te-a bătut, Muhammad ?
Ei bine, motivul pentru care a primit decizia,
dacă te uitai la fata mea si la fata lui după meci, ambii ochi inchisi.
Nasul insângerat, buzele tăiate, capul umflat
si a stat o lună in spital. Si ati auzit toti ?
Sigur.
A stat 30 de zile la terapie intensivă. Fără telefoane, fără vizitatori.
Dacă ai de stat 30 de zile in spital inseamnă că ti-ai cam furat-o.
Dar a primit decizia. Nu mă plâng. Data viitoare il mănânc de viu.
Imi amintesc că eram la o sesiune de autografe si erau multe
figuri cunoscute din sport semnând autografe,
si Joe Frazier era acolo la o masă.
Tata a trecut pe lângă el pe hol
si imi amintesc că tata era foarte fericit să il vadă pe Joe Frazier.
A inceput să topăie de colo colo si să zică,
"Haide, Joe, hai să ne jucăm... să ne dăm in stambă pentru camere."
Joe Frazier a ridicat mâna la tata,
l-a privit si a continuat să meargă.
Imi amintesc că mă intrebam "De ce i-a făcut asta lui tata ?"
Atunci am inteles ce durere,
ce ostilitate sau nervozitate simtea incă.
Că nu a uitat sau nu l-a iertat pe tata incă.
Când i-au zis tatei despre Joe Frazier
si despre tot ce a suferit,
a si citit despre copiii lui care veneau de la scoală plângând,
iar tata si-a pus capul jos si a inceput să plângă.
Chiar l-a supărat... l-a intristat să stie asta.
Si stiu că, de fapt, l-a admirat pe Joe Frazier. Era un atlet excelent.
In vremea in care Joe Frazier a apărut in decor,
tata se confunta cu diverse sentimente
fată de ceea ce promova
si, apoi, Joe Frazier a devenit, in mintea lui
reprezentativ pentru ceea ce spunea el, pentru ceea ce se intâmpla in lume
si nedreptătile care se făceau fată de negri in acele vremuri.
Asa că a primit titulatura aceea, de nou campion,
dar tata nu a pierdut niciodată titlul in ring.
Din păcate pentru Joe Frazier, el a identificat in meciul ăsta
exact diferenta de pozitie dintre ei doi.
O, cu sigurantă il respecta pe tata, asta stim.
Stiu si mi-am dat seama de asta,
uh, like, pentru că in urma meciului din Manila,
a venit la mine si mi-a zis,
"Stii, lucrurile alea pe care le-am spus"
despre familie, despre tatăl tau, te rog,
"spune-i tatălui tău că ii cer iertare."
Dar tata voia să i se adreseze direct lui, atât.
Inainte să moară tata, in sfârsit
s-a intâlnit cu Ali din dragoste, unitate si intr-un singur spirit.
Si, omule, m-am bucurat atât de tare.
S-au imbrătisat, a fost ceva cu totul aparte.
Fantastic.
Da ?
Uh, este o poveste in ziarul "Post" de astăzi
că o să te intorci la Deer Lake ca să reincepi antrenamentul.
Pe bune ?
Da, practic incearcă să spună că vrei să te intorci.
- Asta i-ar soca, nu-i asa ? - Sigur.
- I-ar da peste cap ! - Ascultă...
O să mă intorc pentru a patra oară. O să-mi iau coroana pentru a patra oară.
Sper că nu e adevărat, intre noi fie vorba.
Ei bine...
Pentru că ai cucerit toate zările care erau de cucerit.
Iti imaginezi ? A patra oară campion ?
Dar la ce-ti trebuie, Muhammad ?
- Nu-mi trebuie. - La ce iti trebuie ?
Vorbesc si eu vorbe.
Oricum nu o să mai fie nimeni campion de 3 ori.
- Stiu. - Nimeni. Nu in viata noastră.
- Doar ziceam si eu. - Da, da.
Multi vor să stie de ce fac asta.
De ce, campionule ? Eu le zic, "De ce ? Pentru că e acolo."
De ce am mers pe lună ? Pentru că e acolo.
Nu suntem multumiti. Acum ne gândim cum să ajungem pe Marte.
De ce ? De ce Marte ? Nu e luna destul de departe ?
Marte, pentru că e acolo
si este o posibilitate si o o sansă ca noi să ajungem acolo.
De ce revin ? Pentru că e acolo.
Acum este oficial. Muhammad Ali se intoarce.
Drama din Bahamas este pe cale să inceapă.
Drama din Bahamas.
Ei zic "Nu." Iti inchidem usile. Esti terminat.
Dar daca există cineva care sa ii spună "Nu" lui Muhammad Ali,
ii spun "Nu" celui mai bun din toate timpurile.
Imi amintesc de ultimul meci al tatălui meu cu Trevor Berbick.
Eram la Deer Lake, complexul lui de antrenament. Il numea Raiul Luptătorilor.
Si tata alerga pe deal. Il numise dealul agoniei.
Eu il urmăream si in spate era o masină
pentru când obosea.
Si eram pur si simplu lângă el la urcare.
Cred că aveam cinci ani. Patru sau cinci.
Cică sunt bătrân. Arăt eu a bătrân ?
Stiu că sunt frumos.
Imi amintesc că spunea că ii era greu să se trezească si să se antreneze
si toate cele.
Iti dai seama, să-ti supui corpul la asa ceva când ai deja o viată confortabilă.
Ai o casă mare, ai banii de care ai nevoie.
Dar când incerci să dovedesti si ai setea asta
să arăti lumii cine esti cu adevărat,
cât de maret si extraordinar esti, este mult mai simplu.
Pe atunci avea 38 de ani.
Avea deja Parkinson, doar că nu fusese diagnosticat.
Oamenii vedeau, iti dai seama, se auzea si in vocea lui.
Discursul sacadat, lipsa de coordonare in miscări.
Dar nimeni nu stia exact ce e, asa că...
- Asta este. S-a terminat. - Ce mai luptă.
- Extraordinară. - Un meci foarte frumos.
Ali intr-o conditie mult mai bună decât se astepta toată lumea.
Toată lumea prezentă il consideră pe Ali câstigătorul meciului.
Berbick se plimbă prin ring.
Si-a tinut mâinile ridicate in aer ca si cum ar fi câstigat.
Totusi, e o nesigurantă in ochii lui,
ca că si cum si-ar fi dat seama că a pierdut la decizie.
Tatăl meu este genul de persoană
care si-ar fi petrecut toată viata incercând să revină.
Chiar glumea cu privire la asta când avea vreo 65 de ani.
"Nu ar fi ceva să dăm lumea peste cap ?"
"Ii nenorocim pe toti. Revin si iau iar titlul."
Membrul Jay Edson votează 99-94. Decizie unanimă pentru Trevor Berbick !
Asadar, asta a fost.
Trevor Berbick a primit decizia unanimă.
Tot timpul a sfidat previziunile imposibile, făcând ceea ce părea imposibil,
demonstrând lumii si siesi că poate.
Si cred că asta este ceea ce ii trebuia tatălui meu,
asta l-a făcut ceea ce este astăzi.
Dacă n-ar fi făcut-o,
nu ar fi fost campionul mondial al greilor.
De aceea nu a putut să se departă de box si, evident,
in final, boxul a trebuit să se despartă de el.
Boxul va continua si fără mine.
Concordul, am inteles că nu este prea economic
si se gândesc să il oprească la sol.
Chiar dacă o vor face, avioane incă vor mai zbura,
doar că nu o să fie Concorde.
Deci, eu am fost Concorde-ul boxului, iar ceilalti sunt doar avioane.
Am fost mai sus decât ceilalti m-am miscat mai repede decât ceilalti,
doar că va trebui să vă obisnuiti să mergeti iar cu avioane normale.
Nu mai poti să mergi cu Concorde.
Mergem să ne intâlnim cu Mike Tyson,
unul dintre cei mai speciali oameni de pe planeta Pământ.
La un moment dat, am mers cu Muhammad Ali in New York
si am fost chemati la o scoală reformatoare.
Nicio celebritate sau sportiv nu ii vizitase niciodată pe copiii aceia atât de speciali.
Si am fost acolo
si, trei luni mai târziu, mă sună Cus D'Amato
care-mi spune, "Gene, a mers ulciorul iar la apă."
Azis "Am un pustan aici"
care o să fie campion mondial la grei intr-o bună zi."
"Te cunoaste." "Mă cunoaste ? De unde mă cunoaste, Cus ?"
Când l-am văzut pe Muhammad Ali, eram la scoala ajutătoare din Bronx, New York,
se numea Spofford.
Si Muhammad Ali a venit intr-o zi fără să se astepte nimeni
si cineva a zis "Avem o surpriză."
Văzusem filmul The Greatest, după care Muhammad Ali a intrat pe usă,
ăla fiind un moment foarte interesant al vietii mele.
Mi-am zis "Wow, extraordinar." "Cum as putea să fiu si eu asa ?"
M-am implicat in box si l-am intâlnit pe Cus
si Cus era foarte apropiat de Ali
cu care vorbea adesea la telefon.
Il suna, vorbea cu el.
El si Gene vorbeau, apoi Gene il dădea pe Ali la telefon.
Si câteodată mă duceam la telefon si ascultam ce vorbesc,
ridicam alt receptor, il puneam... ascultam ce vorbesc ei.
Si el pur si simplu... era in atmosfera mea.
Totul era război si bătălii, si cealaltă acceptiune a războiului
si a luptelor.
E un intreg.
Cine ar fi câstigat dacă te luptai cu tipul ăsta in perioada ta de glorie ?
El ?
Ali, Ali !
Ali ! Ali !
Stati, stati.
- Eu eram atât de rapid... - Uh-huh.
Dar dacă mă lovea...
- Asta dacă m-ar fi prins. - Da. Tu ce zici, Mike ?
Eu... Doamne fereste... sunt rău.
Stiu că sunt bun, dar pot să vă zic ceva ?
Uh-huh.
In situatia de fată, toate capetele să se plece si toate gurile să recunoască.
El e cel mai bun din toate timpurile.
Nu poti să explici ceea ce, este Muhammad Ali.
Nu există niciun cuvânt exact pentru asta
in ceea ce priveste realizările lui.
Realizările emotionale si psihologice, inspiratia,
care, care, a venit de la Muhammad Ali.
Nu ai cum să transmiti toate astea prin cuvântul "măret."
Trebuie să se creeze un cuvânt nou.
Tatăl meu are multe aspecte,
unele concentrate, altele nu.
Auzi despre meciurile lui.
Auzi că este o persoană bună,
dar despre familie nu prea auzi si ce a insemnat pentru el.
Obisnuia să spună.
"Când o să cresteti mari as vrea să trăim un totii pe un deal,
să avem case pe aceeasi stradă."
Il admir pentru că am surori vitrege si a avut copii din flori,
dar se asigura că ne intâlneam cu totii in LA ca să fim cu el
si petrecea timp cu fiecare dintre noi.
Nu era perfect, dar il admiram pentru cum era cu copiii
si ce isi dorea pentru noi.
Când o să fiti doamne in toată regula si o să vă măritati,
o să vă amintiti de unde ati plecat
si o să spuneti ca "nu am trăit cu toti fratii mei,
dar tata mă lasă să-i văd si să-i cunosc,
"Tata ne lasă să ne jucăm cu totii."
Când eram copii eu si Muhammad el spunea,
"Rudy, văd in stele. Dumnezeu imi vorbeste."
Imi spunea ce destin o să aibă, cât de măret va fi.
Si a zis "Vreau să fii lângă mine mereu. Te iubesc, fratele meu."
Este o persoană foarte, foarte dragă.
Dumnezeu l-a binecuvântat cu puterea de a prezice viitorul.
"O să fiu cel mai important boxer din lume. O să fiu un om măret."
Voia să devină faimos, să ajute lumea.
Este extraordinar...
Imi amintesc cât de mândra eram de tatăl meu,
un sentiment coplesitor de altfel. Este un simtământ euforic.
Când eram... De la o vârstă fragedă,
pe oriunde mergeam, pentru că nu doar el atrăgea atentia,
dar felul in care oamenii reactionau la prezenta lui, câteodată chiar plângeau.
Stiu că mama nu il văzuse pe tata,
as spune, cam trei sau patru ani după mariaj.
Venea pe la noi si trecuseră trei ani
de când nu il văzuse si când a venit la noi,
stăteam in Venice Canals, ea se recăsătorise
si s-a uitat la el, l-a luat in brate.
Apoi a inceput să plângă si a părăsit camera.
Tata s-a uitat la mine si a zis, "De ce plânge ?"
A trebuit să o intreb.
Mi-a zis, "Ei bine, m-am uitat in ochii lui si l-am văzut pe Dumnezeu."
Am zis, "Oh."
"inteleg ce spui."
Are acea sclipire in ochi
si are sufletul acesta foarte profund
in fata căruia oamenii, câteodată, nu pot decât să tacă.
Cred că te face mai constient de
partea spirituală sau cognitivă a faimei si celebritătii.
Nu esti faimos doar pentru că esti, ci te face curios de ce.
De ce era faimos, de ce il iubeau oamenii,
crezurile pe care le-a avut, controversa.
Cele prin care a trecut, toate sunt o parte a povestii
parcursului său de până acum.
Suisurile si coborâsurile care il fac ceea ce este astăzi.
Eram cu el la centrul de antrenament de la Deer Lake.
Frig de crăpau pietrele.
- 20. - 30 de grade afară, vifor.
Si el zicea "Hei, George, hai să ne plimbăm."
"Esti nebun ?" "Haide, George, o plimbare mică !"
Am zis "Ce..." "Haide, mă, să ne plimbăm !"
Mă gândeam că vrea să-mi spună ceva.
Am iesit in zăpada si...
mergeam prin nămeti.
Am mers vreo 10-15 metri Si a zis "Auzi, George."
Zic, stai să vezi acum.
"Stii că am cea mai rapidă stângă din istoria boxului."
Si eu...
zic "Da, pentru... cea mai rapidă pentru un greu."
"Nu, nu, nu, pentru toate categoriile." Am zis, "Nu, nu, stai, stai."
Willie Pep, muscă, mijlocie. Sugar Ray Robinson... Nu, nu, nu.
"Ai cea mai rapidă stângă din istoria boxului la grei."
Zice, "Toate categoriile."
"Vrei să... vrei să iti arăt ?" Zic, "Da."
"Vrei să-ti mai arăt o dată ?"
Cred că este unul dintre oamenii măreti ai secolului al 20-lea.
Unul dintre eroii lumii. Din toate timpurile.
Cel mai faimos american.
Până si astăzi. Pentru totdeuna. In toată lumea.
Cine nu stie cine e Muhammad Ali ?
Imi amintesc al doilea meci cu Joe Frazier,
Madison Square Garden in New York City. Ali l-a invins pe Joe Frazier foarte usor.
A doua zi, la conferinta de presă,
am mers de la casa Essex, Central Park East,
până la Madison Square Garden.
Arăta minunat si el stia asta.
Iubea să se uite in oglindă.
Nu a văzut o oglindă care să nu ii placă. Se uita intruna.
Până am ajuns la Madison Square Garden,
trebuie să fi fost 1000 de oameni in spatele nostru.
Când m-am uitat in jur mi-am dat seama că Muhammad Ali nu e doar un luptător.
Era mult mai mult de atât. Era regele lumii.
Doar o altă zi.
Sapte ani, aceeasi poveste.
Moartea nu-i o bună veste.
Nu pot să mai suport.
E doar o altă zi.
Sapte ani, viata putrezeste.
Nici moartea nu te mai primeste.
Nu mai suport să stau.
Doar o altă.
Doar o altă zi.
Dimineata vine si te duce.
Am visat Aseară. Eram impreună, doi bătrânei.
Stăteam si vorbeam. "Ne-am distrat ceva. ".
Si ai zis, "Gene, mai tii minte ? Mai tii minte, Gene ?"
Muhammad Ali !
Imi doresc să fi avut casete cu mine de când eram mic.
Sunt sigur că multi oameni vor, dar oamenii nu se gândesc niciodată la asta.
Ii multumesc bunului Dumnezeu că stiu să apreciez viata
si imi dau seama cât de frumoasă este
odată ce imbătrânim si ne amintim din nou ce făceam la vârsta asta.
Stiu că e grozav să ai amintiri de genul ăsta.
E constiintă istorică. Tot timpul mă gândesc la istorie.
Dacă se intreba cineva de ce eu, Muhammad Ali, fac casetele astea,
este pentru că istoria este atât de frumoasă.
In timp ce ne facem viata, nu ne dăm seama.
Ne-am găsit dragostea.
Pe dealul Blueberry.
A fost a mea.
Odată ca niciodată.
Este 6 Decembrie, 1979, aproape 11:00pm.
Iesim din emisie. La revedere, prieteni.
Ooh.
I feel like.
People all around trying to throw me down.
Ooh.
I need a re-do.
So I took a swing and spun you around.
Ce spui, stewardess ? Avionul o să se prăbusească ?
Să spun o rugăciune ? Să recit un verset Biblic.
Păi, nu stiu niciunul.
Să fac ceva religios ? Mă duc să fac o colectă.
Son.
We got it realty going on.
You'd better run.
Run like the breeze.
Ooh.
I gotta move.
People all around getting in my way.
Ooh.
I get naked.
I got something to give Something to say.
Son.
We got it going on.
You'd better run like the breeze.
Son.
We got it realty going on.
You'd better run.
Run like the breeze.
Oh.
You'd better run, you'd better run.
Oh.
You'd better run.
Oh.
You'd better run, you'd better run.
Oh, you'd better run.
Oh.
You'd better run, you'd better run.
Oh.
You'd better run.
Oh.
You'd better run, you'd better run.
Oh, you'd better run
Adaptarea: Bubuloimare